-Litt lenger inn. Takk. -Litt mer.
Jeg vet det, men...
Kan jeg få litt oppmerksomhet?
Hjertelig velkommen til galleriet mitt. Jeg har bedt ham i årevis,-
-og endelig har jeg lykkes. Robert Thuresson, berømt krigsfotograf,-
-stiller ut i Sverige for første gang. En stor applaus.
Jeg overlater ord og bilde, hvis uttrykket tillates, til Robert selv.
Takk. Jeg vil bare si som Matisse.
Jeg vil ikke snakke, men jeg vil la bildene mine gjøre det for meg.
Velkommen og takk, alle sammen.
-Hvor skal vi? -Du sa at du ville ut en tur.
Jeg tenkte "du og jeg kjører en tur", ikke "kjøre en tur og jobbe."
Hvem sier at vi skal jobbe?
Hei, Svartman. Nytt sommerhus?
Nei, ei dame ringte og sa fra om at døra sto åpen.
-Er noe stjålet? -Nei, og det er rart.
Nå begynner jo tyvenes sommerhus-sesong.
-Noen har sovet her. -Han har bare rørt single malten.
-Stefan. -Vannkokeren er varm.
Nok en meningsløs rapport, Grönkvist. Tyven bryter seg inn og lager te.
Linda. Vi må ned i småbåthavna. Ikke jobb dere i hjel, gutter.
-Hva tror du? -Ulykke, drap eller selvmord.
En fyr på bukserbåtene i Södertälje skulle spise lunsj.
Han mistet en appelsin, bøyde seg etter den, falt over bord og druknet.
-Var det noen som så ham? -Nei.
-Kanskje det var drap. -Over en appelsin?
-Hva har dere funnet? -Kvinne rundt 40, festkledd.
-En fisker ringte. -Finnes det noen vitner?
Nei, ingen vitner har latt høre fra seg.
-Men hvorfor bruker de dykker? -Gummibåten er visst punktert.
Takk skal dere ha. Finnes det ingen som kjenner henne? Ingen?
Du, Nyberg. Jeg vil ha et bilde av ansiktet hennes så fort som mulig.
Hallo, du der!
Vent!
Stopp, sier jeg, din jævla idiot!
Ser du avsperringene der borte? Vet du hva det betyr?
Legitimasjon.
-Det blir rapport av dette. -Jeg kan hjelpe dere.
Jeg så henne i går kveld på Robert Thuressons vernissasje på Galleri Lera.
-Den tar jeg. -Hva er det du gjør?
Da kommer du ned til stasjonen med hvert eneste bilde. Greit?
Hun var visst på en vernissasje i går. Galleri Lera.
Da tar du galleriet, og du tar hotellet.
-Hei. -Vi åpner ikke igjen før i kveld.
Linda Wallander fra politiet. Vi har funnet en død kvinne i havna.
En fotograf sa at hun var her på vernissasje i går kveld.
Å, herregud. I havna? Hvem da?
Brunette, rundt 40. Hun hadde rød silkekjole.
-Hun? -Vet du hvem hun er?
Nei, men det var en kvinne i rødt her i går. Brunette.
-Engelsk eller amerikansk. -Vet du om hun kjente Robert Thuresson?
Ingen var edru, og det var masse mennesker her,-
-men jeg så at de kranglet om noe. Hun virket opprørt.
-Vet du hvorfor? -Jeg hørte ikke hva de sa.
Robert ble irritert over at hun kom hit.
-Kan du fortelle mer om ham? -Jeg har kjent ham siden førsteklasse.
Jeg ble her i Ystad, men Robert ble verdensberømt.
Han tilhører et eksklusivt fotobyrå.
Magnum. Det ble startet av Robert Capa og Cartier-Bresson.
Han er krigsfotograf. Bor utenfor Ystad når han er hjemme.
Tar bilder av det Vesten vil glemme. Hungersnød, lik, istykkerrevne barn.
Kan du fortelle mer nøyaktig hva som skjedde i går kveld?
Som jeg sa kom hun i 23-tiden.
Trev tak i Robert, og de begynte å krangle. Etter Roberts tale-
-rev hun ned et bilde fra veggen og forsvant ut av døra.
-Hvorfor tror du at hun gjorde det? -Det er ikke verd så mye.
Her er det. Dessverre bare to ganger to centimeter.
-"Kabul 2005"? -Han var der etter at USA gikk inn.
Han tok med en del av de bildene i denne utstillingen.
Når gikk han herfra?
Like etter 23. Han gikk etter henne. Sa han ikke skulle bli borte lenge.
-Men han kom ikke tilbake? -Nei, han ble borte.
Du sa at han bodde utenfor byen. Ok. Bra. Ha det.
Dette er Anjas mobilsvarer. Legg igjen en beskjed, så ringer jeg tilbake.
En gjest på Hotell Saltsjöbaden sov ikke på rommet i natt.
Ble sist sett i går kveld i en rød kjole.
Jeg tok fram mappa på Thuresson. Det er nok til ei hel bok.
Hei, Linda. Jeg tror vi har en identitet.
Sarah Lyell, amerikansk, 42 år.
Be Ebba kontakte USAs ambassade så de kan underrette de pårørende.
Det er fint. Jeg kommer. Ha det.
Nyberg? Jeg har en jobb til deg.
Hotell Saltsjöbaden, rom 327.
Det er fint. Greit. Ha det.
Vi burde kanskje hatt skuddsikre vester.
Han er mer kjent for slagsmål og fyll.
Ifølge mappa, ja. Ingen vet hvor mange han har begravd her ute.
Robert Thuresson? Vet du hvor Robert Thuresson er?
Han sover. Jeg ville ikke vekket ham om jeg var dere.
-Hvem er du? -Moren hans.
-Har du nøkkel? -Ja.
-Kan du åpne? -Nei.
-Vi må ha tak i ham. -Vi kom sent hjem i går.
Han trenger sine ti timer etter en slik fyllekule.
Kan dere ikke bare la ham være i fred?
-Lukk opp, det er politiet! -Dra til helvete, ellers skyter jeg!
Robert. Vi trenger bare å stille deg noen spørsmål.
Hva har skjedd? Har dere kommet for å gi meg nøklene til Ystad by?
Hva gjorde du i går mellom kl 23 og 04?
Jeg var dritfull. Sverige har den effekten på meg.
-Hva gjør du her, da? -Ta deg i ræva.
En kvinne er funnet død i havna. Kjenner du henne?
Hun var på vernissasjen din i går.
Å, hun, ja. Henne husker jeg. Hun var penere mens hun levde.
-Så du har sett henne? -Ja, tydeligvis.
-Kjente du henne? -Nei. Hun stjal et av bildene mine.
Jeg løp etter henne. Da jeg kom ut, var hun borte, og jeg var for full.
-Kan noen bekrefte det? -Spør mutter'n.
-Har du bil? -Den står ved galleriet. Jeg tok taxi.
-Hva har hun med meg å gjøre? -Det skal vi finne ut. Takk.
-Hva slags bil har du? -Citroën.
Gubber! Neste gang kan dere vel ringe, så har jeg kaffe og knulleboller klar.
Stefan.
-Hei, Linda. Jeg har ventet på deg. -Hva har du funnet?
Hun var kledd i svært dyre klær.
Giftering på venstre hånd. Mangler en øredobb. Amerikansk, perfekte tenner.
Var hun død før hun havnet i vannet?
Nakken var brukket. Hun ble påkjørt forfra.
-Og en ting til... -Hva da?
Hun var gravid.
-Hvor langt på vei? -Cirka fire måneder.
Du kan vel gjøre det sånn, så ses vi siden.
Nei, men Lisa! Hei. Unnskyld, jeg hadde glemt at det var i dag du...
Jeg tyvstarter litt. Jeg er ikke i tjeneste før etter helgen.
-Hvordan har du det? -Bra.
Jeg skal ha møte om ti minutter. Du er velkommen.
-Nei, jeg ligger lavt. Etter helgen. -Ok. Velkommen, i alle fall.
Hei, alle sammen. Vi får gjøre dette møtet så kort og konsist som mulig.
Som dere vet er en kvinne funnet død i havna.
En fotograf fra Ystads Allehanda tok bildene på Thuressons vernissasje.
Sarah Lyell, 42, gift med Tom Lyell som er professor i økonomi.
Hun jobbet for hjelpeorganisasjonen WFO. World Food Organisation.
Har vi ingen bilder av Sarah sammen med Thuresson?
Nei, dessverre.
-Hva er dette? -Ei håndveske.
Da holder vi utkikk etter ei håndveske.
Hun landet på Arlanda og fløy videre til Sturup.
Men hun leide ingen bil, så vi vet ikke hvordan hun kom til Ystad.
Jeg sjekker det, men taxisjåførene har kjørt svart og er skvetne.
Thuressons bil er ikke på gården hans, og den står ikke utenfor galleriet.
Den er etterlyst. Alle skal holde utkikk etter den.
Vi har ikke mye å gå på.
Men fokuser på å finne Thuressons bil og han som kjørte Sarah til Ystad.
Hei, Lisa. Jeg vil passe på å ønske Lisa Holgersson velkommen.
Hun begynner ikke som sjef for Krim før på mandag.
Det er dessverre et bilde til som må opp.
Hun var gravid i fjerde måned.
-Stefan! Skal du handle? -Ja visst, jeg har listen.
Kan du ikke kjøpe litt sjampanje også?
Har du tenkt å fri, eller?
Vi ses senere.
-Jaså, der er du. Hei. -Hei.
-Hvor har du vært? -Ja...
-Jeg har ringt og ringt. -Jeg vet det.
-Du har ikke svart. -Nei, unnskyld. Det har vært mye.
Familien har kommet hjem nå...
Jeg går og tenker på deg hele tiden.
Skal vi gå en tur?
Og det føles så sørgelig, for hun var 42 år og gravid.
-Tror du at dere vil løse det? -Det må man tro, ellers går det ikke.
Men nå var det deg vi skulle snakke om.
Det må bli en annen gang, for jeg må faktisk gå nå.
Anja. Når får jeg treffe deg igjen?
Du må spise opp grønnsakene dine.
-Hva gjør du her? -Jeg så noen ved huset ditt.
Slapp av. Ikke stå der og vift med børsa.
Jeg skal kjøre krukker til Simrishamn i morgen. Har du hentet bilen?
-Vet du hvor den er? -Nei.
Og jeg vil ikke ha kaffe, te eller ei skive. Gå og legg deg.
Gå og legg deg selv. Ikke sitt oppe for lenge.
Var det du som spurte etter han som kjørte den amerikanske kvinnen?
Jeg vet hvor han er. Kom med en gang.
-Spor etter blod? -Nei. Jeg fant denne øredobben.
-Hvor? -Passasjersiden.
Så han kjørte ut midt på natten...
Helte bensin ut i bilen og tente på. Det er ikke mange hus her.
Det er dette industriområdet, da. Hvor kom han fra, hvor tok han veien?
Det er et godt spørsmål.
Lukter brent. Sjekk hele området, så høres vi siden.
Ibrahim Said? Kjørte du en amerikansk kvinne fra Sturup i går?
Jeg husker ikke så godt.
Kanskje. Det var mange kunder den dagen.
Snakk nå, ellers må du bli med på stasjonen.
-Hvor er Stefan? -Jeg vet ikke.
Vi setter i gang. Er alle her?
Vi har funnet Robert Thuressons Citroen utbrent utenfor byen.
Dessuten har vi funnet Sarahs andre øredobb.
Jeg fant dette på nettet da jeg søkte på navnet hennes.
Ifølge WFO hadde hun en høy stilling i organisasjonen.
Hun jobbet sist i Kabul i Afghanistan.
Hun har vært suspendert det siste halvåret på grunn av en granskning.
Jeg fant taxisjåføren. Han hentet S Lyell på Sturup for to dager siden.
Hele veien til Ystad kranglet hun med noen på mobilen på engelsk.
Sjåføren ventet mens hun sjekket inn på Saltsjöbaden.
Det var like etter 12. Så ville hun bli kjørt til Robert Thuresson.
Sjåføren så at hun forsvant inn. Da hun kom ut igjen, var hun i oppløsning.
Hun gråt hele veien tilbake. Han slapp henne av fem på ett.
En del fotografier på utstillingen er fra perioden da Sarah var i Kabul.
Det betyr at Robert og hun var der samtidig.
Tanker?
-Hun ville ha barnet. -Men det ville ikke han.
-Lisa? -Ja, vi henter ham.
Robert Thuresson skal varetektsfengsles.
Da kan vi avslutte møtet i dag, og du og jeg drar til gården.
Robert? Robert?
Nei, han er ikke på gården. Det er bra. Fortsett med det.
Stefan leter gjennom byens puber. Noen har sett ham på lunsjfyll.
Er det noe spesielt jeg skal lete etter?
Se om du finner noe som har tilhørt Sarah Lyell.
Håndveska eller bildet hun tok fra utstillingen.
Ja, det er Robert... Hva?
Det er fint, mor. Ha det.
Du er arrestert og skal inn til forhør.
-La ham være, da. -Du skal bli med til stasjonen.
Slapp av, jeg har ikke drukket opp ølen ennå.
Still deg opp. Still deg opp med beina fra hverandre.
Helvete.
Det er greit, jeg har ham, for faen!
Slipp ham. Kom.
-Nå er det nok. -Jeg hadde ham, for faen!
Hva faen glor du på?
Bra. Ja, men det er fint. Ha det.
Vi har funnet Thuresson, vi setter ham på eneren.
Gothersgate 45. Klokka to. Bra, jeg kommer dit.
-Hei. -Hold kjeft!
Neste gang tar jeg ham faen meg selv. Kom igjen. Kom igjen!
-Hva ville Sarah Lyell deg? -Det er privat.
Nei, det inngår i en drapssak.
Vi vet at hun besøkte deg, så jeg gjentar: Hva ville Sarah Lyell deg?
Hør her. Jeg kjente ikke kvinnen, men jeg vet hvem hun er.
En dag dukket hun opp hos meg. Noen i København hadde gitt henne adressen.
Hun var blitt suspendert fra jobben sin-
-og ville gå gjennom negativene mine. Men da kastet jeg henne ut.
Hvordan skal vi tro deg når du lyver? Vi har bevis som peker mot deg.
Dere møttes i Kabul for et halvt år siden. Dere innledet et forhold.
Du dro derfra, men for to dager siden kom hun, gravid.
Dere kranglet, hun dro, men dukket opp igjen på vernissasjen. Mer krangling.
Hun tok et fotografi og gikk. Du kjørte etter henne med bilen.
Forbannet, og sjampanjen gjorde det verre. Du tok henne igjen i havna.
Du ville bare skremme henne.
Men så glapp giret da du ga gass, og plutselig lå hun der død.
Skal du ikke ha en isbit til leppa? Det ser ut som den svir.
Jeg sier ikke mer før jeg har fått en advokat.
Den varetektsfengslede venter på advokat. Takk.
Du, Wallander.
Ja.
Fotografiets sanne mestere visste at bilder var tveegget.
De registrerte bare det som kameraet fanget.
De dømte ikke, de lærte ikke, de løy ikke.
De ble usynlige. De ble kameraet.
Resten overlot de til betrakteren. Jeg er ikke en av mesterne,-
-men jeg prøver å lære av dem.
Jeg står utenfor. Jeg registrerer bare, men jeg blander meg aldri inn.
Dere har alle fakta foran dere, men dere ser med feil øyne.
Greit.
Han må bli over natten, men jeg tror ikke at vi kan knekke ham med forhør.
Jeg har snakket med advokaten hans, Ivar Gullhjelm.
Han sitter i London og kan ikke komme før tidligst i morgen.
-Hvor er Linda? -I København hos Thuressons agent.
Sarah Lyells mann er her. Han er råkjekk.
Han sitter på kontoret ditt. Kam håret.
Det ringte en kvinne fra Simrishamn.
Hun sier at hun har jobbet sammen med Sarah.
-Velkommen til Ystad, mr Lyell. -Du kan si Tom.
-Kurt Wallander. Kondolerer. -Jeg forstår det ikke.
-Vil du ha kaffe eller te? -Jeg vil se min kone.
Hun ringte og ba om adressen hans. Jeg måtte be henne dra til helvete.
-Så du ga henne ikke adressen? -Nei. Aldri.
-Tror du at Robert drepte henne? -Jeg prøver å ta rede på fakta.
-Robert har ikke drept noen. -Hvordan kan du vite det?
Roberts talent er at folk stoler på ham.
Både talibaner og marinesoldater. Integritet er hans varemerke.
Robert velger aldri side. Agenturet gir ham best mulig service.
Vi fant en faks fra dere med Thuressons adresse blant sakene hennes.
Jeg venter på Paris, Jens. Hun som sendte det, jobber ikke her mer.
-Jeg vil ha depositum på bildet. -Vi skal ikke kjøpe det.
Det koster 8000 kroner. Vi tar Dankort, Diners, Mastercard...
Det koster 22 000 kroner å hindre drapsetterforskning. Vi tar Visa.
Sarah Lyell. Kan vi...?
Jeg beklager, men det var ingen ulykke.
-Hva mener du? -Hun var død da hun falt i vannet.
Malin Persson? Stefan Lindman, Ystadspolitiet.
Som du vet ble Sarah Lyell funnet død i går morges.
-Kjente du henne godt? -Nei. Vi spiste lunsj i Kabul.
Jeg er sykepleier, hun var administrativ sjef for hele Asia.
-Vet du hvorfor ble hun suspendert? -WFO skulle ha stjålet noen segl.
-Segl? -Sylinderformet gjenstand, så stor.
Cirka 3500 år gammelt, skåret ut i bein, metall eller stein.
WFOs hovedkvarter lå i etasjene over et arkeologisk museum.
Afghanerne oppdaget at en samling ble borte etter at de flyttet inn.
WFO ble beskyldt for å ha en tyv blant de ansatte. Sarah ble suspendert.
-Kan hun ha stjålet dem? -Rent teoretisk, ja.
Men hun levde for å hjelpe forsvars- løse, ikke for å stjele fra dem.
-Vet du hvem Robert Thuresson er? -Nei. Jeg har aldri hørt navnet.
Hvorfor er det sånn? Hvorfor ble Gandhi drept, og ikke Stalin?
Takk. Vi tar kontakt hvis det er noe.
-Var det her hun bodde? -Ja.
Du må fylle ut en del papirer.
Jeg tror ikke du kan ta med deg din kone hjem ennå.
-Har du noen mistenkte? -Ja, vi har en mistenkt.
-Jeg må stille deg noen spørsmål. -Jeg hjelper gjerne hvis jeg kan.
-Kan vi spise middag i kveld? -Ja, gjerne.
-Klokka sju? -Ja.
-Vi ses. -Ha det.
Kurt. Her er bildet som Sarah rev ned fra veggen.
-Slike ble stjålet fra museet i Kabul. -Hun ble sendt hjem for 5 mdr siden.
Og for fire måneder siden ble hun gravid.
Hvis Robert og Sarah var der samtidig, kan han ha hatt med tyveriet å gjøre.
Sjekk hvor Thuresson befant seg da Sarah ble gravid.
Jeg drar opp til gården hans igjen.
Ebba. Kan du ikke be ambassaden skynde seg litt?
De skal fakse alle papirene som Tom skal fylle ut.
-Vi kan ikke be ham bli mye lenger. -Det er ordnet.
-Er alt bra ellers? -Ja, når du er her, så.
-Hei, Nyberg. Hvordan går det? -Jo da.
-Kan jeg ta noen pappesker? -Ta så mange du vil.
Her er dagens fangst. Pistol i kaliber 22 uten ammunisjon eller lisens.
En gammel hagle som vi fant i gangen, med patroner.
Hasj, cirka 6 gram, som vi fant i vedkassa her.
Noen liter hjemmebrent som vi fant i skjulet bak huset.
Men vi har ikke funnet et eneste fotografi.
Har moren hans stått der hele ettermiddagen?
Hun har ikke sluppet meg ut av syne på hele dagen.
-Er det kaffe her? -Ja, i en termos på kjøkkenet.
Hei. Forstyrrer jeg?
Jeg tok med meg litt kaffe.
Fine kopper. Har du laget dem?
Du kom vel ikke hit for å drikke kaffe og snakke om keramikk?
Jeg tror at alibiet du ga Robert er falskt. Han ble ikke med deg hjem.
-Har du barn? -Nei, dessverre.
Uroen forsvinner aldri. Robert er voksen, men han er barnet mitt ennå.
Han søker seg til fare, krig, sykdommer, henrettelser.
Når jeg legger meg, vet jeg aldri om han lever eller er død.
Ni måneder i året, år etter år.
Kvinnen som vi fant i havna var gravid.
Hvis du tror at han satte barn på henne,-
-har jeg noe å fortelle deg.
-Kan du fortelle meg om Sarah? -Hvor lang tid har du? Nei...
Jeg underviste på Washington universitet. Hun studerte økonomi.
Den dagen vi møttes, regnet det. Eller regnet... Det øste ned.
Jeg hadde søkt tilflukt utenfor en fotobutikk.
Hun kom ut med en bunke bilder i hånden.
Jeg vet ikke hva som kom over meg, men jeg sav "Hei, ble bildene fine?"
Innen dagen var over, hadde jeg blitt forelsket.
-Var det et lykkelig ekteskap? -Vi må ha brutt opp ti ganger.
Jeg har sett lite til henne siden hun dro til Kabul. Jobben var alt.
Har du noen anelse om hva hun gjorde i Sverige?
-Jeg vet ikke mer enn dere. -Hadde hun tenkt å forlate deg igjen?
Hun var en fri sjel.
Jeg visste at hun elsket meg. Hun kom alltid tilbake.
Det var nok for meg.
Det er noe jeg må fortelle.
Under obduksjonen oppdaget vi at hun var gravid.
-Hva er det du sier? -Ja. I fjerde måned.
Herregud!
Jeg beklager, jeg må... Unnskyld meg.
Linda?
MINE TING, HENTER SIDEN
Hei!
Jeg har en flaske single malt på rommet.
-Ja. Hvorfor ikke? -Bra.
-Men du har barn? -Ja, en datter.
-Hva heter hun? -Linda.
Pent navn.
-Hvor gammel er hun? -31.
-Hun jobber også i politiet. -Jobber hun her?
Ja, hun gir meg grå hår.
-Men du er vel stolt også? -Ja, men det sier jeg ikke til henne.
Det burde du kanskje gjøre.
Far døde før vi rakk å snakke skikkelig sammen.
Tre små ord er alt som skal til.
-Har du barn? -Nei, det er nettopp det.
Jeg ville ha barn før det var for sent.
-Ville ikke hun ha barn? -Jo, men tydeligvis ikke med meg.
Hun elsket barn, men det man må huske når det gjelder Sarah, er-
-at hun ville hjelpe mennesker. De som var utsatt.
Og... Hva var det sitatet hun alltid brukte?
"Alle ville hatt nok hvis det ikke fantes grådighet."
-Hvor gammel er du? -60.
Skål for 60!
-Nei, men, Linda...? Er du her? -Ja, jeg har flyttet.
Flyttet? Har dere kranglet?
Nei, det er slutt nå.
-Slutt? Dere kan vel snakke sammen? -Det er det vi ikke kan.
-Vet Stefan at du er her? -Nei.
Men, lille...
Hør her...
-Vil du ha whisky eller noe? -Nei takk.
Litt musikk.
Nå vet jeg hva vi gjør.
Du sover på rommet mitt, og så tar jeg sofaen. Sånn gjør vi det.
-Nei, men far... -Hva? Det går bra, vet du.
Det er ikke noe problem. Det ordner seg.
-Jeg sover på sofaen. -Nei, jeg skal bare finne ei pute.
-Er du sikker? -Ja, jeg er sikker.
Da setter jeg på litt kaffe.
Gjør det.
Husker du da dokketeateret i parken hadde brent ned-
-og vi kom dit om morgenen og alt var bare aske?
Du ble så lang i maska.
Du ville ikke innse at det hadde brent ned.
Eieren kom og skulle trøste deg.
Han sa: "Alt er borte. Det er bare nøkkelen igjen."
-Og da sa du... -"Kan jeg få se nøkkelen, da?"
Da tok han fram nøkkelen og ga den til deg.
-Jeg tror jeg har den ennå. -Husker du advent?
Vet du hva Robert Thuressons mor sa?
Hun sa at han var homofil.
Hundre prosent.
Hvis det stemmer, kan han ikke være faren til barnet.
Ja, der kan du se. I dypeste vann... Nei, det er jo usannsynlig.
-Det blir jo det. -Ja.
-Ta den, da. -Nei, jeg orker ikke. Ta den du.
Da sitter vi her og drikker kaffe, da.
Da gjør vi det. Vi drikker kaffe.
Det er innbrudd. Moren har ikke sagt et ord på en time.
-Hvordan har hun det? -Hun lå og sov og hørte en lyd.
Da hun så ut, så hun en mann som løp herfra og bort over gårdsplassen.
-Har dere rørt noe? -Nei, det er intakt.
-Tok han noe? -Dette kameraskapet er brutt opp.
De må ha mistet dette på veien ut.
Hva faen...? Sjekk de andre kameraene.
Kameraene er Roberts stolthet. Han har samlet dem siden han var tenåring.
Ring ekspertisen i Lund.
Tilkall hundepatruljen så vi kan finne spor etter tyven.
Grönkvist, ring hundepatruljen.
Hun hørte ingen motorlyd,-
-så vi må gå ut fra at han kom hit til fots.
-Han kan ha parkert et stykke unna. -Da må vi finne sporene.
Jeg fant kameraet der.
Jeg har fått tak i en professor, men jeg har ikke fått tak i Stefan.
Fortsett å ringe Stefan. Si at han skal komme til politihuset.
Professor Jönsson stirret på seglet under lupe i ti minutter.
Han tror det er fra Kabul og verd en rekordsum.
-Hvor sikker var han? -Så sikker man kan bli.
Da får vi låse det inn. Gi det til meg.
-Kan jeg stole på deg, da? -Klart ikke det.
Ring til USA og spør Sarahs lege om hun har oppgitt navnet på barnefaren.
-Det er natt der nå. -Ja, men ring nå så...
Ok.
-Fortell. -Hva skal jeg fortelle?
Det var innbrudd hjemme hos deg i natt, og da fant vi dette.
-Fant dere det hjemme hos meg? -Ja. Kan du forklare det?
Jeg kan kanskje gjøre det. Du var på museet i Kabul.
Sarah fortalte hva du skulle ta.
Dere skulle selge seglet og fordele gevinsten.
Men da hun ville ha pengene, hadde du angret deg.
Bildet hun stjal var vel ingen tilfeldighet?
Dere er faen meg ikke kloke noen av dere.
Jeg vil ha advokaten min nå!
72-44. Vi har mistet sporet. Ved et sommerhus ved Sandskogen.
Ja visst. Takk skal du ha.
Sporet førte ingen steder.
Det ble dødt i Sandskogen. Vi ses.
-Kurt. -Jeg har papirene til Tom Lyell.
Ambassaden har sendt alt. Han kan bare skrive under.
Jeg står utenfor hotellet. Jeg går dit og snakker med ham.
Fint, Ebba. Takk skal du ha. Ha det.
Jeg vil snakke med en Tom Lyell.
Det er ingen som svarer på rommet.
-God morgen. -Hvordan står det til?
Bra, tror jeg...
Vi har fått alle papirene. Du trenger bare å skrive under.
Det gikk fort. Takk skal du ha.
-Går det bra? -Ja. Jeg er for gammel for slikt.
Takk igjen. Ha det.
Vi ses der inne.
-Er det sakene mine? -Ja. Vær så god.
-Hvorfor sier du ingenting? -Jeg har prøvd.
Jævlig modent å bare dra.
Kurt? Robert Thuressons mor er her.
-Om innbruddet? -Jeg vet ikke. Hun vil snakke med deg.
Hei, Anita. Du ville snakke med meg.
Det var jeg som gjorde det.
-Gjorde hva da? -Kjørte i hjel den amerikanske kvinnen.
-Fordi hun kranglet med sønnen din? -Det var et uhell.
Jeg ville bare skremme henne bort.
Hvordan gikk det til?
Jeg kjørte etter henne ned til havna. Det var mørkt.
Hun løp fram foran bilen,-
-jeg tråkket på gassen, og så ble hun dyttet ut i vannet.
-Levde hun da hun havnet i vannet? -Ja.
-Men hun druknet. -Jeg rakk ikke å hjelpe henne.
Du har vært til stor hjelp.
Snakk med Ordenspolitiet, så kan skrive en rapport om innbruddet.
-Skal du ikke arrestere meg? -Jeg tror vi venter med det.
Thuressons advokat er her, han venter i forhørsrommet.
Vet du hvor Robert Thuresson befant seg da Sarah ble gravid?
Ifølge agenten hans i København var han i Kina på et oppdrag.
-Mr Lyell, så hyggelig. -Takk for at det har gått så raskt.
-Det er Ebba du bør takke, ikke meg. -Det var hyggelig å hjelpe til.
Flyet går ikke på et par dager. Kan jeg spandere middag i kveld?
Jeg lar høre fra meg. Vi ordner skyss til hotellet.
Ebba. Sørg for at mr Lyell får skyss til hotellet.
Ja vel...
-Hva begjærer dere? -Vi vil høre forsvarets innlegg.
Anklagede er utsatt for vold, mistanke uten grunn, arrestert uten bevis-
-og første forhør uten lovlig representasjon.
Dere har dårlig teknisk bevisføring, ingen vitner og skiftende motiv.
Det er kort sagt en skandale.
Den fengslede har langt rulleblad. Han har utøvet vold mot en betjent.
Han har løyet om kunnskaper om drapsofferet og saken.
Drapsofferets smykke er funnet i bilen hans, samt tyvegods-
-fra et tyveri i Kabul.
Den fengslede har utilfredsstillende alibi for drapsnatten.
Hva begjærer den utøvende politimakten?
Alle anklager trekkes. Den fengslede er fri til å gå.
Et øyeblikk, Kurt.
-Med umiddelbar virkning? -Med umiddelbar virkning.
Vent, Kurt. Hva er det du holder på med nå?
-Det er ikke ham. -Hvordan kan du vite det?
Vi har sett alt med feil øyne. Det kan like gjerne være ham.
-Tom Lyell? -Hvorfor ikke? Sjalusi, ikke vet jeg.
Sarah Lyell ville ikke ha barn med ham. Hun var 20 år yngre.
Hun forlot ham for karrierens skyld. Hun oppdaget at han stjal seglene.
-Han var i USA da hun ble drept. -Har du sjekket billetten?
Har du ringt flyplassene, passkontrollen?
Er det blitt foretatt DNA-tester? Nei. Sløve jævler. Fy faen.
Velkommen tilbake.
-Anja Sörlin-Sörensen, hvor er hun? -Rom nummer tre.
Har du en avtale?
-Hvordan går det hjemme nå? -Ikke så bra.
-Hei, Anja. -Hva gjør du her? Jeg har en pasient.
Jeg vil snakke med deg. Jeg har ringt og ringt, og du svarer ikke.
Fem minutter. Kan du vente her?
-Unnskyld at jeg dukker opp sånn... -Du kan ikke bare komme hit!
Bli med inn her. Lås døra.
-Hva er det du vil med meg? -Kurt. Unnskyld.
Du ville møte meg Vi var sammen. Du syntes det var fint.
-Det var veldig fint, Kurt. -Men hva mangler?
Jeg kan ikke. Jeg skulle så gjerne, men det går ikke.
Jeg så deg med mannen din i går. Hvordan tror du det føltes?
Men, Kurt...
Han har lovet å slutte å reise, jeg har lovet å bli hos ham.
-Men jeg reiser aldri, Anja. -Men, Kurt... Du...
Nei, nei, nei! Kurt, det går ikke.
-Hva gjør du her? -Hva er det som foregår, Robert?
Vet ikke. Politiet trodde jeg kjørte over den amerikanske kvinnen.
Var det du som gjorde det? Var det det?
Svar meg!
Nei, det var ikke meg, mor.
Jeg har bare deg.
Reis bort. Dra til utlandet et sted.
Til Spania eller Mexico der det ikke er noen krig.
Jeg har pakket ei veske. Den står på soverommet.
-Gå inn til deg nå. Jeg må gjøre noe. -Jeg lager litt mat til deg.
-Bra! Bra, gutt! Bra! -Flink hund.
Helvetes jævla dritt, altså. Faen!
Sarah hadde prøvd å bli gravid i to år.
Men hun visste ikke at ektemannen var kuttet.
Sædlederen var kuttet over. Han kunne ikke få barn.
Hun gikk til en fertilitetsklinikk, og for 4 måneder siden ble hun gravid.
Ifølge ham var det han som ville ha barn, men hun ville ikke.
Mener du at han har løyet meg rett opp i ansiktet?
Han landet på Kastrup et døgn før vi fant Sarah.
Kurt, du har en telefon. Det er Robert Thuresson. Han virker beruset.
Jeg tar den. Ja, Kurt Wallander.
Jeg har ham på et bilde. Han som var på parkeringsplassen.
I Kabul, utenfor museet. Jeg glemmer aldri et ansikt.
-Hvor er du nå? -Hjemme.
-Kan du bli der? -Kom og hent den, for helvete!
Svartman! Svartman! Kjørte du Tom til hotellet?
Nei, han ville se Ystad, så vi slapp ham av ved Österportstorg.
Linda. Dra til hotellet og se om han er der. Vent til han dukker opp.
Du og jeg drar til Thuresson. Neste gang hører du på meg.
Kurt! Det er blodflekker på denne, og den er laget i USA. Og hansken!
-Bra, Nyberg! -Ikke så interessant, kanskje.
-Hei. Du har et bilde jeg vil ha. -Jaså?
Jeg vet ikke hvem du er, men jeg husker alltid folk jeg har fotografert.
Jeg er Sarahs ektemann.
Så du drepte henne og stjal seglene.
-Nå er du både en tyv og en morder. -Nei, historiens vokter.
Seglene har gått tapt, er blitt solgt, ødelagt og kastet.
-I min samling er de trygge. -Syntes Sarah også det?
Du skulle bare visst. Vis meg bildet.
Fjern det. Gi meg negativen.
-Det kan jeg dessverre ikke. -Gi meg negativen! Sett deg.
Jeg vil aldri deg negativene mine. Aldri.
Jeg vil råde deg til å gjøre et unntak i denne saken.
-Gjør det. Skyt meg! -Sett deg ned!
Jeg mistet fire tær i Tsjetsjenia, hørselen på venstre øre i Libya.
En landmine rev nesten av meg pikken i Kongo. Kom igjen, din lille dritt.
Skyt meg, skyt meg! Kom igjen!
Robert? Robert!
Han lever. Ring ambulansen og si at en politimann er skutt. Det går fortere.
-Ring Linda. -Ok.
Wallander fra politiet. Vet du om Tom Lyell er på rommet sitt?
-Jeg har ikke sett ham komme inn. -Hvilket rom bor han på?
Gi meg hovednøkkelen. Nå.
God morgen. Har jeg fått noen beskjeder?
-Nei, dessverre. Venter du noen? -Nei, nei...
Takk.
Det er fra resepsjonen. Han er på vei opp.
Han er her nå.
Politiet!
Jeg skal bare legge inn nye håndklær. Jeg har arbeidstillatelse.
Han var her, men han må ha dratt.
Vi satser på Kastrup. Linda og jeg tar motorveien. Du tar småveiene, Stefan.
Jeg må rekke et fly. Får du meg fram i tide, betaler jeg dobbelt.
Stefan, vi er på motorveien nå.
Kjør forbi varebilen.
Ikke han.
Der er en taxi.
Saktere. Det er ikke ham heller. Tobarnsmor.
Stefan her. Det er tomt. Kjører han ikke her, er jeg på brua før dere.
Raskere.
Fortere! Kjør fortere!
-Den taxien økte farten. Følg etter. -Ring tollen.
Kurt Wallander, Ystadpolitiet. Vi jakter på en taxi på vei mot Danmark.
Steng bommene. Ikke slipp noen gjennom. Steng bommene.
Ikke stans! Kjør igjennom!
Helvete! Fortere!
Kom igjen!
Danskene har sperret på andre sida, så de vil at vi skal slippe ham.
Jeg kjørte opp på brua nå. Vi tar ham på Pepparholmen.
-Fortere! -Jeg er 75 meter bak dere.
Ok, da tar vi ham.
-Er det noe problem? -Ja, det kan du banne på.
Vi arresterer deg for drap på din kone og drapsforsøk på Robert Thuresson.
-Dere er fra vettet! -Det kan du banne på.
Hva faen...? Kommer du for å fri, eller?
Jeg tenkte du trengte selskap.
Ingen ringer, men får man en ladning hagl i magen eller tråkker på en mine,-
-så regner det blomster og kort.
-Hvordan har du det? -Morfin.
-Jeg ligger her og tenker litt. -Ikke gjør det.
Det er vanskelig å la være.
Jeg hadde en kamerat i New York. Fotograf, veldig hyggelig fyr.
Han jobbet med et oppdrag i Bronx.
Han tok mange gode bilder.
På miljøer, skjebner og ansikter. Liv.
Samtidig var det en massemorder på ferde i bydelen.
Han la diverse ledetråder til politiet i postkasser.
En dag oppdaget fotografen at han hadde fyren med på flere av bildene.
-Hva gjorde han? -Han visste jo, det gjorde ikke jeg.
Hadde du visst det, ville du gitt Sarah negativene?
Jeg vet faktisk ikke.
Hadde du gjort det, ville hun kanskje levd nå.
-Den var feig. -Ja vel, da.
-Bli med og ta en øl en gang. -Det vil vi aldri gjøre.
Nei. Men angrer du, så ta med pistolen.
Så skal vi more oss etter et par flasker vodka.
-Ta vare på deg selv. -Ha det.
Jeg kommer. Kommer, kommer.
-Hei. -Hei, du! Så fin du er.
Jeg skal ut. Jeg ville sjekke at du hadde det bra.
-Jeg sitter og slapper av. -Feirer fangsten.
-Macallan, ti år, på eikefat. -Nei.
Husker du hva vi drakk da du var liten, og jeg kom hjem og var trøtt?
-Kiviks-whisky. -Ja. Tolv år gammel.
-Vil du ha? -Ja, gjerne.
Nå kommer det. Hør på dette nå.
Hva? Faen, så vakkert.
-Vil du at jeg skal bli? -Hva?
-Men skal ikke du gå ut? -Svar på spørsmålet. Skal jeg bli?
Ja vel, jeg skal svare på spørsmålet.
-Jeg vil at du skal bli. Vil du det? -Ja.
Hva får vi til middag?